1969: MENNESKENE LANDER PÅ MÅNEN. VERDENS BEFOLKNING: 3,6 MILLIARDER.
2009: KEPLERTELESKOPET LETER ETTER PLANETER SOM LIGNER JORDEN.
BEFOLKNING: 6,76 MILLIARDER.
2153: ROMSONDEN PALEO-17 LANDER PÅ PLANETEN TANIS.
VERDENS BEFOLKNING: 24,34 MILLIARDER.
DET ER STOR MANGEL PÅ MAT OG VANN.
2174: KAMPEN OM JORDENS BEGRENSEDE RESSURSER NÅR TOPPEN.
ROMSKIPET ELYSIUM SENDES UT.
Dere er de eneste som er igjen av oss. Lykke til.
Gud velsigne dere, og lykke på reisen.
Bower...
Bower.
"I tilfelle mildt hukommelsestap"-
- "som følge av langvarig hypersø..."
Løytnant! Løytnant Payton!
Hallo.
- Hvem er du? - Korporal Bower, sir.
Bower?
Du våkner fra langvarig hypersøvn. Du er forvirret.
- Få det lyset ut av øynene mine! - Beklager, sir.
- Hvor er vi? - Om bord på Elysium.
Elysium?
- Hvor er vi? - Jeg vet ikke.
Hvor er resten av besetningen?
- Er det vårt skift nå? - Jeg tror det.
- De skal jo være her og vekke oss. - Jeg vet ikke noe.
Slå på lyset.
Vi har problemer med strømmen, sir.
- Hvem vekket deg? - Det må ha vært datamaskinen.
- Det er bare oss her. - Det er kaldt.
Jeg har vært våken i en drøy time, men husker ennå ikke noe.
Sist jeg våknet av hypersøvn, tok det en stund å huske alt igjen.
- Hva var din forrige tur, sir? - Jeg vet ikke.
Vet du hvor vi skal? Jeg husker... treningen.
- Men ikke målet eller oppdraget. - Jeg trodde du kunne si meg det.
Hvis dette er vårt skip, skal broa være bak denne døra.
Herregud. Noen har prøvd å komme seg ut.
Løytnant.
- Ingen av startmodulene funker. - Ikke uventet.
Uten dem får vi ikke kontakt med lag fire.
Vi kan iallfall få denne stasjonen til å fungere.
Det tenkte jeg ikke på!
Sånn, ja.
Dette er løytnant Payton. Hører noen meg?
Det er løytnant Payton, flybesetning...
- Fem. - Hvordan vet du det?
Det er løytnant Payton, flybesetning fem. Hører noen meg?
Er det noen der?
Løytnant Payton, flybesetning fem. Er noen våkne der oppe?
Lag fire skulle hatt vaktskiftet. Hvor kan de være?
Kanskje de ikke kunne komme hit.
Hvor ble han av?
Kraftsystemene må ha problemer pga. Svidde kretser, eller noe.
Det går ikke å slå på overstyringen. Hva skal vi gjøre?
Det er noen der oppe.
Ventilasjonssystemet blir startet om igjen etter hver strømtopp.
Vi bør nok komme oss ut herfra.
Jeg vil heller være oppe enn i bagasjerommet.
- Tester radioen. - Jeg hører deg.
Løft meg opp.
Fenriken må ha tatt seg ut denne veien.
- Det er jævlig mørkt. - Ta den første velen ut.
Jeg leder deg, så du kan åpne døra fra utsiden.
Hvordan går det? Ser du noe?
Nei. Ikke en eneste sjakt som er åpen. Hvordan går det for deg?
Strømtoppene blir stadig mer langvarige, som du sa.
Reaktoren er ute av takt med kjernen.
Den prøver å få kontakt igjen, men den må nullstilles først.
Hvordan vet du det?
Jeg vet ikke. Jeg husker ikke engang... jøss!
Men jeg vet visst alt noen kan vite om reaktoren.
Da må du være maskinisten vår.
- Her er det et kryss. - Oppfattet.
- Ser det lovende ut? - Nei, det er det samme som før.
- Jeg tar til venstre. Noter det. - Venstre.
Payton...
Hører du meg, Payton?! Jeg vet ikke om jeg går i ring her.
Det er vanskelig å puste. Hører du meg, Payton?
Går det bra? Pust rollg, og hør på meg.
- Jeg får ikke puste. - Ta det rollg.
Nå må vi bare få deg tilbake hit.
Tilbake?! Kødder du?! Jeg kan ikke snu meg engang!
Vet du hvor langt jeg har kommet?! Jeg vil bare komme meg ut!
- Tenk på noe annet. - Som hva da?
Du vil neppe høre dette nå, men jeg har fått opp døra.
- Kødder du med meg? - Ja, jeg kødder.
Det er ikke så ille, ser du. Vi skal finne ut av dette sammen.
Hører du meg? Du har vært i hyperkøya i åtte år.
- Noen minutter i sjakten går bra. - Åtte år?
Jeg husker at hvert lag skulle tjenestegjøre to år av gangen.
Hvis vi er lag fem, har vi sovet i åtte år.
Du er ikke her ved et sammentreff. Du er utvalgt.
Det er vi alle. Dette var noe helt spesielt.
Her har noen vært igjennom. Vent litt.
- Hva er problemet? - Jeg er i vinkel nedover. Fanken!
Bower? Hva skjedde?
Hva skjedde?
Bower? Er du skadet?
Hva skjedde? Jeg hører at du puster. Er alt i orden?
Hører du meg?
Har du det bra, Bower?
Jeg fant Cooper. Han er død. Jeg er nede i et skap.
Går det bra, Bower?
Nei, jeg var oppe i et skap. Jeg er ute.
Payton?
Hører du meg, Bower?
Er du der, Payton? Kan du høre meg?
Hører du meg, Payton?
Payton?
Kan du høre meg, korporal?
Hei! Jeg må snakke med deg! Stopp!
Ikke flykt fra meg. Jeg blåser i om du stjal, eller noe.
Jeg vil bare stille noen spørsmål.
Hvorfor er du våken?
Hallo? Hallo?
Er du døv, for faen?!
Hallo?
Herregud!
Hva nå?
Ikke rør deg.
Vent litt. Jeg er med i flybesetningen.
- Ikke rør deg. - Jeg er med i flybesetningen!
Ta av deg skoene.
Ellers sløyer jeg deg.
Hva i helvete?
Hører du meg, Bower?
Svar, for fanken!
Hører du meg, Bower? Hører du meg?
Du forstår det ikke. Vi fikk ikke instrukser for noe sånt.
Hvordan faen skal vi takle det?
Ro deg ned. Du er den eneste som kan ordne opp i dette.
- Fortell om karene du så. - Karene?
De var ikke... karer. De var på jakt.
De tok Coopers lik, som om de var villdyr.
De var ikke menneskelige. Vi må få kontakt med broa.
- Da antar du at noen er der? - Det må være noen der.
- Vi kan ikke være alene om dette. - Vi kan ikke regne med hjelp.
Her ute er det verken mulig å bli reddet eller å snu.
- Skipet er ikke bygd for en retur. - Hva snakker du om?
Jeg mener at dette ikke er en vanlig reise.
Vi samler ikke inn data, og vi frakter ikke last.
Vi er lasten. 60000 mennesker på enkeltreise mot...
Tanis.
25 milliarder så med spenning på disse utrolige bildene av Tanis-
- som kom fra Populous-sonden i går.
De ble tatt da den nådde den eneste kjente planeten som ligner jorden.
Hele verden ser på mens sonden-
- sender data som overgår selv de mest optimistiske forventningene.
Vi visste vi kunne vente å finne vann og en levelig temperatur.
Spørsmålet var om planeten skulle oppfylle de mange kravene-
- til å tillate et liv vi kjenner.
Sonden ankom planeten for 6 dager siden.
Snart kommer den første sendingen derfra.
Temperaturen er på 36,59 grader.
Vær klar for sending...
Dette er et øyeblikk uten sidestykke for menneskeheten.
Er det vi håpet på, virkelig sant?
Det ser ut til å være noen slags planter på planeten.
Herregud. Vi har funnet liv på Tanis. Vi har et livskraftlg miljø.
Det er en veldlg stor dag for oss alle.
Det vll ikke gå lang tid før vi sender mennesker dit.
Vi var bosettere til Tanis. Elysium var en enkeltbillett.
Hvordan kunne jeg forlate henne? Hvordan kunne jeg?
Jeg elsket henne.
Vi må komme oss tll broa før det er for sent.
Payton? Hvor er din kone?
Husker du ikke rekrutteringen? Formeringstestene?
Vi har ikke forlatt dem. De er her, om bord på skipet.
Jeg må finne henne før de jævla udyrene gjør det.
- Hvor kan de være? - Vent litt.
Tusenvis av passasjer var jo ikke med i utviklingslaget. Familier.
Du vet hvor stort skipet er. Du aner ikke hvor kona di... konene våre er.
Det hjelper oss ikke hvis du legger ut på en håpløs jakt.
Tiden må brukes til å få igjen kontrollen.
Når vi har kontroll over systemene, blir de lette å finne. Hører du meg?
Hvis vi redder skipet... redder vi dem.
- "Sikkerhetsutstyr." - Hva sa du?
- "Ikke dødelige våpen til opptøyer." - På nært hold gjør de store skader.
Jeg ordner en rute for deg, så du kan omgå sikkerhetssystemet.
Uten full kraft får vi aldri opp dørene.
Hvis du får meg til reaktoren, kan jeg nullstille syklusen manuelt.
- Kan du sånt? - Ja.
Det er langt dit. Du må forbi noen sikkerhetsskott.
Det blir noen omveier, men vi skal få deg dit.
Tredje skott. Delta 81643 Lima.
Ja vel, ta det rolig.
- Bare si hvor jeg skal gå. - Jeg vet ikke. Vent.
Payton?
Pandorum. Har du følt noen symptomer?
Hvorfor spør du om det?
- Tenkte du på Eden-oppdraget? - Hvordan det?
Du var nødt til å minne meg på romfartens største jævla katastrofe?
- Et moraleventyr fra helvete. - Jeg husker det.
Det var vel en feil på hypersøvnen?
Etter to år fikk en av offiserene nervesammenbrudd.
Legene kalte det DOA-syndromet. Vi kaller det Pandorum.
Han ble sinnssyk og overbevist om at ferden var forbannet. Ond.
- Hva gjorde han? - Han evakuerte skipet.
Han skjøt dem alle sammen ut i tomheten.
5000 mennesker ble sendt i døden ved trykking på en knapp.
Vi våknet iallfall ikke flytende i en kiste i rommet.
Er du så sikker på det?
- Hvilken vei? - Venstre.
Snart er du på hovedgangbroa. Resten bør være lett.
- Dette kan ikke stemme. - Hva kan ikke stemme?
- Hallusinerer jeg? - Hva er problemet?
Jeg har sett dette før. Det er...
Dette er en annen.
- Det er en felle. I taket. - Vær forsiktig.
- Nei! - Vær stille!
Vær stille.
Vi må være stille. Jeg skal få deg ut herfra, men vær stille.
Skjønner du det?
Er det særlig lurt, Bower?
Vær forsiktig.
Han er fra lag seks. Det er det skiftet som skal overta for oss.
- Han kan være... - Stille!
Jeg skal ikke gjøre deg noe, men du må være stille. Fatter du det?
Shepard. Lag seks, sir.
Jeg er nok den eneste som er igjen. Jeg visste at dere ville komme.
- Hvor er laget ditt? - Det er bare meg og løytnanten min.
Hvor er romferjen deres? Dere er vel redningsstyrken?
- Nei. Jeg er fra lag fem. - Har du nettopp våknet?
- Hva faen foregår her?! - Det lurer jeg også på.
- Du vet like mye som meg. - Jeg vet ingenting.
Da vil du passe inn her.
- Hva gjør du? - Fjerner lukten.
De er raske og sterkere enn du tror. Hvis du ser dem, må du løpe.
- Hvem er de? - Jeg kan ikke hjelpe deg.
Bower? Si til svinet at han må adlyde ordrer...
- Befalet ditt gir deg en ordre om... - En ordre? Vittig.
Det er for sent. Jeg har ikke noe befal på skipet. Dra til helvete.
Det vil ikke redde deg.
Kom deg vekk derfra.
Løp!
Jeg forstår det ikke.
Takk.
Jeg forstår det ikke.
Jeg skjønner ikke hva du sier.
Jeg forstår det ikke.
Er du fra jordbrukslaget?
Jeg er fra flybesetningen, men jeg vet ikke hva som er skjedd.
Jeg prøver å finne ut hva som er skjedd med skipet.
- Skipet? - Skipet.
- Jeg er på vei til reaktoren. - Reaktoren?
Akkurat. Men du må bli her.
Bli her og vente på at...
...sikkerhetssystemene starter. Ja da.
Jeg tar hånd om dette. Greit?
Fanken.
Hvem er det?
Identifiser deg!
Bower? Er det deg?
Det kan ikke være deg.
Deg igjen.
Jeg forstår... at det har vært "enhver er seg selv nærmest".
Men hvis vi skal klare dette...
...så ville det være bra om vi hadde litt jævla solidaritet.
Alle vil overleve. Ikke sant?
Jeg mistet kontakten med befalet. Hvordan kommer jeg til reaktoren?
Vet du veien? Bra. Vi kan samarbeide. Som et lag.
Jeg syns ikke synd på deg. Hun ga meg også juling.
Hvorfor skulle jeg stole på deg? Er du virkelig fra flybesetningen?
Korporal Bower. Maskiningeniør.
Jeg trodde ikke det var noen igjen av besetningen.
- Hva har skjedd? - En teknisk feil.
- Tror du det? Hva er planen? - Først å starte reaktoren.
- Har du nettopp våknet? - Ja.
Du klarer det aldri. Du går i feil retning.
- Vent litt! Hvem er du? - Stille. Ingen.
- Du må vise meg veien. - Jeg vil ikke gå så langt ned.
Ingen kommer tilbake derfra.
Vi har dårlig tid. Vi kan miste alt om bord.
- Forstår du hva jeg sier? - Kan du fly skipet?
Kan du fly og lande dette skipet?
Ja.
- Hvor lenge har du vært våken? - Vet ikke.
- Kanskje fem-seks måneder. - Måneder?
Vær stille. Vil du få oss drept?
- Hva gjør vi? - Vi venter.
På hva da?
Vil du komme til reaktoren? Så stol på meg.
- Fanken også. Vi må gå. - Stol på meg.
- Vi må gå nå. - Vent.
Vi må gå nå. Nå!
- Hva fanken er de for noe? - Jeg har aldri stoppet og spurt.
- Det er alltid best å løpe. - De kan ikke være fra skipet.
- Hva er dette? - Økologisk utvikling.
Vi har ansvaret for å få satt ut buskap.
Bor du her og beskytter alt dette?
- Vi syntes det var verdt å beskytte. - "vi"?
Da jeg våknet, var det fem av oss.
Jeg var fra Brandenburg-instituttets lag.
Vi samlet prøver fra jordens biosfære i sju år. Ville ikke gi dem fra meg.
Jeg meldte meg frivillig til å bli med dem.
Dette... er virkelig Noas ark.
I dette arkivet er den verdenen vi skal leve i.
Vi har allerede mistet nesten 30 prosent av prøvene.
Laben har sin egen generator. Men uten reaktoren tviler jeg på-
- at prøvene vil komme til Tanis.
- Tanis. - Du husket det jo ikke.
Jeg husket ikke hvor lang reisen var.
- Reisen tar 123 år. - Du er heldig.
Det tok meg måneder å huske noe. Enda mer å få åpnet den døra.
Jeg vet alt om hvelvet og systemene her.
Men jeg husker ikke hvor jeg vokste opp. Eller min brors navn.
- Er du sulten? - Skrubbsulten.
Her. Det er mye protein i den.
Hvordan ble vi sånn på bare åtte år?
Skipet ble bygd for å vare lenger enn våre barnebarn.
Vi har nok sovet lenger enn du tror.
Vil du komme inn? Kom da, din jævel!
Hjelp! Hjelp meg!
Hjelp!
- Hvem fanken er du? - En fra flybesetningen. Hjelp meg.
Du er trygg. Ta det rolig.
Ta det rolig. Hva heter du?
- Hører du meg? - Gallo.
Heter du Gallo?
- Korporal Gallo? - Ja.
- Hvor kommer du fra, Gallo? - Broa...
Hva skjedde? Hvor er vi?
Kan du si meg det? Korporal?
Fortell meg hva som skjedde!
- Hvor er vi? - I personalets hypersøvnkammer.
Vær forsiktige. Og ikke sink meg.
- De fleste er tomme. Hvor er alle? - Dette er deres viktigste jaktmark.
Skynd deg.
Vent. Kona mi kan være her.
Jobber hun i utvikling og bosetting? Ingeniør?
- Nei, hun er ikke med i besetningen. - Da er hun ikke her.
- Vet du hvor familiemedlemmene er? - Stille.
Vi må fortsette. Det er ikke bra å bli her for lenge.
Vi må få opp farten.
- Vi kan ikke gå fra ham. - Han jakter. Du får vente på ham.
Vent.
- Gikk det bra? - Ja.
Herregud.
Det må være hundrevis av dem her inne.
Hvor ble den av?
Vi må ut herfra.
Vi bør løp...
Nå!
- Hva gjør du? - De skal spise ham!
Bower? Hører du meg?
Er du der?
- Flybesetning fire. - Hva gjør du?
Jeg sjekker bare at alt er i orden. Du besvimte. Var hysterisk.
- Hvem fanken er du? - Løytnant Payton.
- Er du løytnant? - Du er fra lag fire.
Dere skal jobbe før oss.
- Kom du fra broa? - Hvordan det?
- Hvor fanken er vi? - Jeg vet ikke.
- Hva så du? Hva fanken skjedde? - Hør på meg!
Jeg er ikke navigatør. Stjernene ser like ut for meg.
Ta det rolig. Jeg sjekker bare at du har det bra.
- Jeg har det bra. - Er det der ditt blod, korporal?
Noe av det, sir.
- Hvem sitt er det ellers? - Det var noe galt med dem.
- Med besetningen din? - Det var Pandorum.
- Jeg måtte forsvare meg. - Pandorum?
- Hadde begge Pandorum? - Du tror meg ikke, hva?
Hvis du hadde sett dem, ville du gjort det samme... sir.
- Jeg trodde du kunne veien. - Jeg prøvde å redde livet vårt.
Ta det rolig. Ingen våpen.
Unnskyld meg. Kom inn!
Føl dere som hjemme!
- Bor du her? - Hva sa du?
Jeg vet at det ikke er noe å skryte av.
Men de kommer ikke inn her hvis jeg ikke slipper dem inn.
- Hvorfor skulle du slippe dem inn? - Jeg trodde besetningen var borte.
- Har du truffet andre flygere? - Nei. Ikke på veldig lenge.
Kom ned, så vi får hilse ordentlig.
Jeg stoler ikke på fremmede.
- Hvor skal dere? - Til reaktoren.
- Vet du veien? - Reaktoren?
Hvorfor vil dere til reaktoren?
Nå skjønner jeg det. Dere våknet nylig, hva?
Er dere sultne? Jeg kan lage mat.
Jeg har noe veldig godt til dere!
Men det er vanskelig å krydre mat med motorolje som grunnlag.
Men hvis dere bruker fantasien, så smaker det litt som...
...urtesmør på hundedritt.
- Hvor lenge har du vært våken? - Er det tirsdag i dag? Jeg aner ikke.
Skal vi spise litt? Det er Kosher.
Jeg er kokk. Det sier tatoveringen min.
- Er det trygt? - I forhold til hva da?
De tingene der ute...
- Kan de ha kommet fra laben? - Nei. Det er umulig.
Da er de en slags livsform som har kommet seg om bord.
Eller noe som allerede var her. Mens vi sov i hyperkamrene.
Jeg tror det skyldes det syntetiske enzymet i matsondene våre-
- som skulle tilpasse kroppene våre forholdene på Tanis.
Jeg tror disse tingene tilpasset seg skipet istedenfor.
Er de passasjerer som er mutert?
Det vi fikk i blodet, skulle få fart på utviklingen.
Hvorfor blir de påvirket, og ikke vi?
Kanskje de har vært våkne lenger enn vi tror. Lenger enn ham.
- Vet dere ikke hva som hendte? - Vet du det?
Jeg har vært her en stund. Jeg vet hva jeg har sett.
Hva driver du med? Hva er det der?
- Et beroligende middel. - Da får du ta det selv.
Ro deg ned. Jeg er på din side.
Vet du symptomene på Pandorum?
Dysfunksjonell omløpsatferd. Pandorum.
Har du sett dem på kloss hold? De er vanskelige å oppdage.
Det begynner med skjelvinger, kløe og stigende raseri.
En biologisk bivirkning av romferder som fører til paranoia.
En spiral nedover mot vanviddet.
Man kan ikke gjøre noe med symptomene. Man koker over.
- Du tror meg ikke. - Det sa jeg ikke.
- Utrolige odds mot at begge fikk det. - Jeg tviler ikke på deg.
Pandorum blir sterkt påvirket av store, psykologiske traumer.
En følelsesmessig utløser.
Hvordan ville du reagere hvis du visste sannheten?
Sannheten om hva da?
Pang! Hele verden jublet-
- for det største verden hadde skapt: Elysium.
En liten gnist for å tenne himmelen for de heltene-
- som skulle reise lenger enn noen tidligere hadde gjort.
Og vi sov lenger og dypere enn noen tidligere hadde gjort.
Mens tre små indianerbarn passet butikken.
På vårt andre skift så jeg milde symptomer hos sjefen og fenriken.
Jeg trodde ikke det ville bli noe problem. Så fikk vi meldingen.
Moder jords siste anrop.
Alle guds skapninger tok slutt med noen oppmuntrende ord.
Hva sier de?
Dere er de eneste som er igjen. Lykke til.
Gud velsigne dere, og lykke på reisen.
Jorden.
- Er den borte? - Utslettet.
Vi søkte over hele systemet, men den var sporløst borte.
På én dag? Det må ha vært atomvåpen eller en asteroide.
Spiller det noen rolle? Kollegene mine tok det hardt.
Jeg ville vekke hovedbesetningen, men fenriken var alt blitt sprø.
Tre små indianerbarn måtte bære byrden. Ingen lover de måtte adlyde.
Tre fortapte sjeler helt uten håp.
Noen hogde og hogde...
Så var det bare ett lite indianerbarn igjen.
De var mine overordnede. De hadde fått meg gjennom treningen.
- De var ikke seg selv. Jeg ble nødt! - Korporal Gallo!
Ett lite indianerbarn igjen, alene i sitt fall.
Han vil ikke gå og legge seg. Han vil være våken og leke på rommet sitt.
Han lekte fæle leker med sitt sovende bytte.
Han var morder og hersker. Både gud og djevel.
Han skulle bli en mann som selvutnevnt konge.
Herre over fartøyet sitt. Hjem for sin synd.
Han forviste alle som oppførte seg pent.
Han sendte dem til lasterommene, der de måtte klare seg selv.
De så etter rester og begynte å spise hverandre. Ondskapen vokste.
Kongen ville ikke leke mer, men gikk tilbake til dvalen sin.
Mens kongen sov, vokste en ny, ond verden fram mens vi andre gråt.
Pandorum påvirkes sterkt av store, psykologiske sjokk.
Det har en følelsesmessig utløser.
Hva gjør du?
- Han skal faen meg spise oss! - Det er ikke personlig.
Det er bare den sterkestes rett.
Eller kanskje den glupestes rett. Skjønner dere hva jeg mener?
- Du gasset oss! - Ja da.
Beklager. Jeg er for gammel til å jakte på sporty vis.
Drep meg ordentlig, ellers river jeg ut hjertet ditt...
Ikke gjør dette! Vi må redde skipet.
Spar meg for talen. Jeg ville ikke overlevd om jeg hadde hatt hjertelag.
Overlevelsesinstinktet er merkelig. Det er jo ikke noe å leve for.
Ikke vær en jævla idiot! Jeg kan redde det jævla skipet!
Spørsmålet er hva som er mest idiotisk.
Å stole på at skipet holder en stund til?
Eller å stole på en som vil si hva som helst-
- når jeg skal skjære en steik fra kjæresten hans?
- Hør på skipet. - Hvorfor det?
Strømtoppene er reaktorens dødskamp.
Vi har mindre tid enn jeg trodde.
Det er siste fase før nedstengning. Da mister vi alt og alle om bord.
Hvis vi ikke nullstiller den nå, er alt tapt.
- Hun har vært gretten i det siste. - Veldig gretten.
Hør på meg. Jeg forstår deg.
Hva er det du forstår?
Du gjorde det du måtte gjøre. Du klarte deg.
Ingen vil dømme deg.
Du er en overlever.
Og nå må vi nullstille reaktoren.
Hvor lang tid går det før skipet dør? Si sannheten.
- Jeg vet ikke. - Gjett!
Én time. Kanskje mindre.
Vi må samarbeide. Jeg trenger radioen din. Vi har liten tid.
Hører du meg, Payton?
- Hører du meg, Payton? - Jeg er her. Hvor er du?
Lagringstanken under nivå B. Midtskips, sektor 12... tror vi.
- På den andre siden av skipet? - Reaktoren stopper snart.
Se på data fra siste strømtopp, og kjør en kulzerkomplekstest.
Jeg henter data og starter kulzerkompleks.
Ikke bra. Testen sier at du har under 47 minutter før systemet svikter.
Det er ikke mye tid. Du må gi oss en rute dit.
Fort.
- Nei! Det er et barn. - Det der er ikke et jævla barn.
- De formerer seg. - Den lille jævelen hentet pappa.
Det er for mange av dem.
- Vi må være nær ved der de bor. - Nå er vi fanget her!
- Hva er så viktig bak den døra? - Broa.
Derfra kan vi styre skipet.
Til ingen nytte. Skipet dør. Vi burde fokusere på å redde livet.
- Å, speidergutten skal jo redde oss. - Han kan klare det.
For 24 timer siden ante han ikke hva han het.
Tror du han kan omkonfigurere en atomreaktor?
Hvis de ikke drar snart, er det håpløst å gå dit.
- Hva gjør du? - Dette er flybesetningens familier.
De er alle døde.
- Tror du hun er her? - Nei, hun er ikke her.
- Hvordan vet du det? - Hun ville ikke være med.
Hun er ikke med på skipet. Hun gikk fra meg.
Jeg hadde ingenting igjen. Det var derfor jeg vervet meg.
- Da reddet hun livet ditt. - Det var trist å høre.
- Fort. Jeg er lei av dette. - Til hvilken nytte? Alle er borte.
- Det er ingenting igjen! - Hold kjeft.
- Vi har ikke noe å dra tilbake til. - Du tar feil.
Det var meningen at vi skulle fortsette.
Og at vi skulle overleve. Nå er det viktigere enn noen gang før.
- Nå husker jeg det. - Hva da?
Tiden går.
Paytons kone. Marianne.
Nå husker jeg det.
Bower har rett i at straks reaktoren stopper, er det ute med oss.
- Hva mumler du om? - At vi er ferdige når den er ferdig.
- Det fins en utvei. - Hva foreslår du, korporal?
Vi kan skyte oss ut i kapsler før utløsersystemene er helt døde.
- Det er selvmord. - Da lever vi lenger enn vi gjør her.
Reaktoren er nær. Man hører den puste.
Her er det. Her er veien ned til selveste helvete.
Hvor lenge tror du den reaktoren har stått der?
Han kan få den til å smelte når han prøver å fikse den.
- Skipet kan eksplodere. - Rolig, korporal.
Vi forlater ikke noe, og vi etterlater dem ikke.
- Vi kan ikke bli her! - Jeg sa rolig, korporal!
Det er en ordre.
Herregud.
Ikke slipp taket.
Han er inne. Vi kommer til å klare oss. Stol på meg.
Hvordan kan jeg stole på en som ikke er ærlig mot seg selv?
- Du må høre på meg. - Ikke gjør det der!
- Ikke snakk som du trøster et barn! - Så ro deg ned, for faen.
Jeg kjenner skipet bedre enn noen andre! Hvorfor diskuterer vi dette?!
Hvis du vil bli her og dø, så er det ditt valg! Ikke mitt.
- Ikke mitt! - Korporal!
Hvem er det som er ulogisk og fantaserer?
Jeg forlater skipet. Ferden er over!
- Ikke skyt deg selv ut. - Hold kjeft.
- Jeg skal forlate skipet. - Bower vil starte om reaktoren.
Det var vel ikke de andre som var syke, hva?
- Fullfør koden. - Det er du som har symptomene.
UTSKYTNING INNLEDET
- Hva gjør du? - Dette er til ditt eget beste.
SIMULERT UTSKYTNING VELLYKKET
Du er syk og trenger riktig behandling.
Slipp meg ut, for fanken! Det er en ordre, din forpulte jævel!
- Det er ikke din feil. - Jeg skal drepe deg! Lukk opp!
Jeg skal drepe deg!
Sinnet ditt har vendt seg mot seg selv.
Du dreper oss! Vi kommer alle til å dø, korporal!
Fy faen.
Fanken!
De kommer!
Skynd deg!
Kom igjen, kom igjen.
ADVARSEL - REAKTOREN STARTES OM - UTSLIPP
- Speidergutten klarte det! - Du hadde rett.
Slipp meg ut, så skal jeg hjelpe deg.
Hva gjør du?
Vil du til broa? Jeg fraråder deg å gjøre det.
Hvordan vil du forklare dette?! Bower kommer tilbake!
- Hold kjeft. - De vil vite hva du gjorde.
- Hvor har du tenkt deg? - Ti stille.
- Tenk over hva du gjør, sir. - Hold kjeft.
- De lar deg aldri slippe unna. - Hold kjeft!
De er overalt!
Faen!
- Vi vet hvem som trenger sprøyta. - Hold deg unna.
- Hvem er det som er syk? - Jeg mener det!
Hva vil du med meg?!
Sinnet ditt har snudd seg mot seg selv!
Jeg skal faen meg sløye deg!
Vi klarte det.
Jeg hjalp ham med å starte reaktoren. Du er visst også fra besetningen.
- Hvor er løytnanten min? - Han er ikke løytnanten min.
- Hvor er vi? Hva er skjedd med oss? - Vi sjekker loggen.
Den viser hvor lenge vi har vært her og hvor langt vi er kommet.
Det "milde hukommelsestapet" er visst borte, "løytnant".
- Hvem fanken er du? - Korporal Gallo.
Jeg var yngre enn deg da jeg kom om bord.
Jeg husker ikke noe av livet før det. Dette er alt jeg har.
Da du fikk den meldingen, forble du våken.
Du stoppet skiftrotasjonen og drepte besetningen din.
- Hvordan fanken kan du vite det? - Hvor er vi?
Ta en titt.
Du får si det selv.
- Hva har du gjort med oss? - Innse at ingen kan dømme meg nå.
Hvor er stjernene? Herregud.
Tror du gud lever? Han og resten av menneskeheten er død.
Det fins ikke lover, godt eller ondt. Bare oss.
Og du tror at du kan dømme meg? Vil du prøve deg?
- Kanskje det. - Du lider, gutt.
Jeg ser det på deg. Jeg var også sånn.
Tenk deg å slippe unna moralens lenker.
- Det er den ypperste friheten. - Nei.
Dette er ikke frihet. Det er Pandorum.
Pandorum er ikke sånn som de sa.
Først er det skremmende. Føler du ikke en voldsom redsel nå?
Slipp taket. På den andre siden fins guddommelig klarhet og renhet.
- Hold kjeft! Hva er der ute?! - Du kjemper mot virkeligheten.
Dropp din ynkelige virkelighetsoppfatning.
Det er en del av den gamle verdenen. Den fungerte ikke så godt.
De ødela planeten! Liv spiser liv! Alt som er igjen, er det som fins nå.
- Skipet er frøet til en ny verden! - Hold kjeft! Hva er der ute?
En ny, naturlig verden. Rå.
- Hva ser du? - Perfekt. Jeg tilbyr deg kongeriket!
Det eneste som stopper deg, er din egen frykt!
- Fortsatt speidergutt, hva?! - Vi vil alltid ha lover.
Du skal få svi for det du har gjort, om jeg så må dra det syke ut av deg.
- Bower! - Hva er det?
Vi har allerede styrtet.
Vi har vært på Tanis hele tiden.
Denne tingen lander visst seg selv. Men den flyter ikke så godt, hva?!
Slipp redselen!
Det er sant.
De kommer inn.
Flink gutt.
- De kommer inn. - Hva gjør du?!
Hvorfor skyter du ikke?!
ADVARSEL HULL PÅ SKROGET, 1211 KAPSLER AKTIVE
Er du gal?!
- Ser du det der? - Til helvete med ham.
Vi må komme oss ut! Jeg vil ikke dø sånn!
Hold deg fast!
- Jeg klarer det ikke! - Bare pust!
Hei.
Bare pust.
Nå er vi trygge.
HULL PÅ SKROGET NØDEVAKUERING
TANIS ÅR ÉN BEFOLKNING: 1213...
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com